Su švelniu humoru parašyta istorija apie mergaitę Polianą, išmokiusią apylinkės žmones žaisti „džiaugsmo žaidimą“. „Aš noriu pasakyti, kai gyveni – tai darai tai, ką nori daryti: žaidi lauke, skaitai (žinoma, pati sau), laipioji po kalvas, kalbiesi su Tomu sode ir su Nense, ir apsižiūri namuose, sužinai ką nors apie žmones […]. Kai vien kviepuoji, tai dar negyveni!“